Formarea+statelor+medivale+româneşti+5

__ FORMAREA STATELOR MEDIEVALE ROMÂNEŞTI - 5. ____ DOBROGEA __

 Geneza Dobrogei a fost concepută de unul dintre cele mai vechi popoare apărute pe teritoriul Europei: grecii. Odată cu migrația acestora de la începutul secolului al VIII-lea î. Hr. la malul Mării Negre (denumită de către Sciți Axaina (albastru întunecat), iar mai târziu de către eleni Pontos Euxinos, euxinos însemnând în grecă primitoare), apar vechile colonii grecești ce întemeiază cele dintâi formațiuni politice pe teritoriul acesteia, cetăţile: Odessos (Varna), Apollonia, Dionysopolis (Balcic), Aegyssos (Tulcea), Axiopollis (Cernavodă), cele mai importante fiind Histria, Tomis (Constanţa) şi Callatis.  După mărturisirile lui Herodot în scrierile sale, spaţiul dobrogean era locuit de asezări geto-dace, ce efectuau comerţul cu grecii aflaţi în aceeaşi regiune,această întreprindere trebuind să ajungă pâna în braţele Daciei.  Titularizarea statelor medievale româneşti s-a încheiat odată cu finisarea Dobrogei, în timpul lui Ioan Assan al II-lea, ţar al Bulgariei stăpânind între anii 1218-1241.

Statele medievale româneşti s-au constituit în trei etape: - Formarea Ţării Româneşti - Întemeierea Moldovei - Întemeierea Dobrogei

Întemeierea Dobrogei a avut loc în jurul „ţării Cavarnei” (azi în Bulgaria); s-a realizat în timpul unor conducători: ► -Balică/Balko (1320/5-1347) ► -Dobrotici (1357-1386) ► -Ivanco (1386-1388) Dobrogea a intrat în componenţa Ţării Româneşti în timpul lui Mircea cel Bătrân, în anul 1388/9, căzând pe urmă sub dominaţie otomană în repetate rânduri: în 1393 este preluat sudul acesteia de către Baiazid I, fiind mai apoi reataşat Ţării Romaneşti de către Mircea doi ani mai târziu; alte cuceriri otomane au apărut între 1397 si 1404; după moartea lui Mircea cel Bătrân, Mehmed I preia Dobrogea în 1420, lăsând Ţării Româneşti doar teritoriul Deltei Dunării, însă nu pentru o periodă îndelungată.

Scurtă istorie a Dobrogei, din sec. al IV-lea î. Hr. până în timpul Annei Comneana (sec. XI): //(Sursă ajutătoare:http://ro.wikipedia.org/wiki/Istoria_Dobrogei; 22.02.2011) //
 * în anul 322 î. Hr. intră în cadrul Regatului Macedonian;
 * în anul 55 î. Hr. face parte din statul lui Burebista, până în 44 î. Hr. ;
 * <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">în sec. I î. Hr. Dobrogea, sub tutela conducătorilor Roles, Dapyx, Zyraxes, intră sub stapânire romana în urma cuceririi acestora în anul 28 î. Hr. ;
 * <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">în urma fragmentării definitive a Imperiului Roman (395), Dobrogea (Scythia Minor) intră sub posesia Imperiului Bizantin;
 * <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">datorită atacurilor devastatoare ale hunilor în anul 534, Dobrogei îi scade din splendoarea avuta în timpul lui Iustinian;
 * <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">în timpul sec. al VII-lea, migratorii bulgari pătrund în regiunea de sud a Dobrogei (Cadrilaterul);
 * <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">aproximativ în anul 943, apar jupânii Gheorghe si Dimitrie;
 * <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">după 986, bulgarii au ocupat strategatul Distrei;
 * <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">cu prilejul Campaniei din anul 1000, purtată de împaratul Vasile al II-lea Macedoneanul, Bulgariei îi revin teritoriile de est;

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">După 1020, împăratul Vasile II a înfiinţat o nouă themă, numită Paristrion sau Paradunavon. Aceasta cuprindea teritoriile dintre Munţii Balcani, Dunăre (de la Vidin până la gurile de vărsare) şi Marea Neagră. Centrul noii formaţiuni era tot oraşul Dristra, iar conducătorul ei se numea katepan, duce sau arhonte. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">Această temă, fără alte subdiviziuni, va rămâne sub stăpânirea bizantină până în secolul al XII-lea (cu scurte întreruperi în 1047/1048–1053, 1056–1059, 1064–1065, 1072–1091, când graniţa a fost retrasă temporar pe aliniamentul Munţilor Balcani).

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">În 1072, împăratul Nicefor III Botaneiates l-a trimis în zona Dobrogei de sud pe generalul Nicefor Bryennus să îl pedepsească pe răsculatul Tatrys. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">În 1087, împăratul Alexios I Comnen, împreună cu aliaţii săi cumanii, duce o campanie la nord de Dunăre împotriva pecenegilor. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">Sora împăratului, Anna Comneana, menţionează în opera sa „Alexiada” trei mici formaţiuni în Dobrogea în perioada 1086-1091: Tatos/Chalis (probabil acelaşi cu Tatrys), în zona Silistrei; Sacea (Satza/Sata), în zona Deltei Dunării şi Sestlav, în zona Vicinei;

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">„[...] Voind să povestesc o năvălire împotriva împărăţiei romeilor mai groaznică şi mai mare decât cea dinainte, iau lucrurile din nou de la început; căci s-au amestecat ca valurile mării. Un neam scitic, prădat zilnic de sauromaţi, părăsindu-şi sălaşele, a coborât la Danubios, căzând de acord asupra acestui lucru, au intrat în tratative cu conducătorii lor, cu Tatos, numit şi Chalis, cu Sestlav şi Saţa, căci trebuie să amintesc şi numele celor mai de seamă dintre ei, deşi trupul istoriei se murdăreşte cu aceştia, unul, ţinând în stăpânirea sa Dristra, ceilalţi Vicina şi celelalte.” <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">(Anna Comneana)

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">http://ro.wikipedia.org/wiki/Istoria_Dobrogei; 22.03.2011 <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">Magdalena Rangu, Marcela Ţugulea, Cornelia Boboc - <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">Caiet de aplicaţii practice la istorie, Suceava 2009, editura Lidana, pagina 47

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">Nicolae Iorga socoteşte că aceşti trei conducători ar fi fost români, iar acţiunea lor ar fi reprezentat o încercare de emancipare de sub tutela bizantină. Această ipoteză a fost susţinută şi de către Nicolae Bănescu şi C. Brătescu, acesta din urmă comparând aceste „voievodate româneşti” cu cele ale lui Litovoi şi Seneslau. Unii istorici bulgari contestă în limbaj polemic caracterul românesc al celor trei formaţiuni statale. Gheorghe Brătianu presupune că Tatos era peceneg, Sestlav un şef slav al Vicinei iar Saţa un şef local, însă lasă loc la interpretări: <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">„Este foarte greu de stabilit precis care le este naţionalitatea. Fapt este că din momentul acela Dobrogea este ocupată aproape permanent de neamuri turceşti. Rând pe rând urmează pecenegi, uzi, cumani, [...] pe urmă şi elemente venite din Asia Mică selgiukidă. Este deci o permanenţă de viaţă turcească [...]. Faţă de unele teorii emise în ţara vecină cu noi dinspre sud, această constatare nu este lipsită de interes, pentru că arată că, în orice caz, sub o formă turcească, destinele Dobrogei au fost din momentul acela pentru multă vreme deosebite complet de ale Bulgariei din Balcani.” (Gheorghe Brătianu)

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> În 1094 este menţionat un alt conducător local al Valahilor, numit Pudilă. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> Pe harta călătorului arab Idrisi, alcătuită în 1154, zona aflată între Dunăre şi Marea Neagră este denumită Burgean sau Brugean. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> În 1185, în urma răscoalei fraţilor valahi Asan şi Petru, Dobrogea intră sub dominaţia statului Imperiului Vlaho-Bulgar, numit în documentele epocii Regnum Valachorum, dar în istoriografia modernă "Al doilea Imperiu Bulgar". Aceasta durează până în 1320/5, când devine independentă sub numele de Principatul de Cărvuna, denumit în istoriografia modernă "Despotatul Dobrogei". În acest timp se vorbea în zonă graiul dician menţionat în lucrările lui George Vâlsan, un grai al limbii române influenţat de limba greacă (influenţă perceptibilă prin unele nume de plante sau animale şi îndeosebi peşti, prin numiri de unelte de navigat şi pescuit, unele transmise ulterior şi Lipovenilor). <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> Delta Dunării (cu excepţia deltei secundare a braţului Chilia) face tradiţional parte din Dobrogea, dar în Antichitate şi Evul Mediu, litoralul se afla mult mai la apus (între Chilia Veche şi Murighiol pe vremea lui Strabon, între Periprava şi Lacul Dranov în epoca bizantină), astfel încât hărţile istorice care reprezintă Dobrogea cuprinzând toată Delta actuală, mărită de aluvionarea ulterioară, sunt geomorfologic false. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> În 1320/5 este menţionat un anume Balică sau Balko în Principatul Cărvunei (Dobrogea), care se întindea de la zona actualului Babadag în nord, până la Mesembria (azi Nesebăr) la sud. În 1346, fii lui Balică, Dobrotici si Teodor, se implică în luptele dinastice din Imperiul Bizantin de partea împărătesei Ana de Savoia. Din cauza aceasta, în 1347, din ordinul împăratului Ioan V Paleolog, un vasal al Bizanţului, emirul Bahud din Umur, conduce o expediţie împotriva lui Balică, în timp ce dromoanele bizantine atacă porturile de la Marea Neagră. Balică şi Teodor mor în timpul confruntării, Dobrotici devenind conducător. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> Între 1352-1359, odată cu scăderea puterii Hoardei de Aur, apare un nou stat la sud de gurile Dunării sub prinţul tătar creştinat Demetrius, în timp ce Ţara Românească ia în stăpânire regiunile situate la nord de gurile Dunării (Vrancea, Galaţi, şi fâşia de teritoriu de la Prut la limanul Tuzla din actualul Bugeac).

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> În anul 1357, Dobrotici se declară despot. În acelaşi an pierde Mesembria şi Anhialos, cucerite de împăratul bizantin Ioan V Paleolog. În anul 1359, Dobrotici cucereşte gurile Dunării cu cetăţile Vicina şi Chilia de la Demetrius, cu porturile Constanţa şi Mangalia, Delta Dunării, expulzându-i pe Genovezi care păstrează portul Licostomo. Regiunea primeşte numele Dobrogea. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">În 1366, Ioan V Paleolog vizitează Roma şi Buda, în scopul obţinerii de ajutor pentru campania sa împotriva Dobrogei, dar eşuează, fiind capturat la Varna. O noua campanie condusă de Amadeus VI de Savoia, sprijinită de Veneţia şi Genova încearcă să-l elibereze pe împărat. După ce Amadeus cucereşte unele cetăţi din Sud, Dobrotici negociază pacea eliberându-l pe împărat şi căsătorindu-şi fiica cu Mihail, fiul împăratului. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">În anul 1369, Dobrotici împreună cu aliatul său Vladislav I al Ţării Româneşti l-au ajutat pe Ivan Straţimir să revină la tronul Vidinului. În 1379, flotele muntene si cele dobrogene blochează flota genoveză în faţa Constantinopolului. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> În 1386 Dobrotici moare, şi îi urmează la tron Ivanko sau Ioan care accepta pacea cu Murad I al Imperiului Otoman şi semnează un tratat cu Genova. Ivanco moare în 1388 în timpul expediţiei Marelui Vizir Çandarli Ali Pasha împotriva Ţaratului Târnovo (şi a cetăţii Dârstorului atunci în stăpânirea Ţării Româneşti). În urma expediţiei, peste jumătate din teritoriul Dobrogei cade sub dominaţia Imperiului Otoman, în timp ce Dobrogea de Nord intră în componenţa Ţării Româneşti, care îl învinge pe Marele Vizir.

<span style="display: block; font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%; text-align: center;"> Iancu de Hunedoara(n. 1407- d. 1456)



<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> Iancu de Hunedoara s-a născut în jurul anului 1407 (după alte surse în 1387), într-o familie înnobiliată în 1409, pentru merite deosebite, de către împăratul Sigismund de Luxemburg, în calitatea acestuia de rege al Ungariei. Tatăl lui Iancu a fost Voicu, iar bunicul se numea Şerb. Mama lui Ioan a fost Elisabeta Mărgean. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> Iancu de Hunedoara a fost o personalitate dominantă a istoriei <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 17px; line-height: 25px;">româneşti din veacul al XV-lea. A fost voievod al Transilvaniei în 1441, guvernator al regatului Ungariei între 1446-1453, apoi căpitan suprem al Ungariei şi al Transilvaniei între 1453-1456. A scris file de glorie în istoria luptei antiotomane a popoarelor Europei sud-estice. Iancu de Hunedoara a desfăşurat o activitate diplomatică şi militară intensă în anii în care Imperiul Otoman urca spre apogeu, dând asalturi decisive asupra ultimei rămăşiţe a Imperiului Bizantin, Constantinopolul. A depus eforturi pentru închegarea unei coaliţii creştine care să oprească înaintarea otomanilor cu o oaste de cruciadă şi a fost cel dintâi comandant de oşti din Europa care a reuşit să îl înfrângă pe cuceritorul Constantinopolului, sultanul Mahomed al II-lea, la Belgrad în 1456. A fost tatăl regelui Matei Corvin, cel mai mare rege al Ungariei. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> În anul 1438 a fost numit Ban de Severin, pentru ca mai târziu, în anul 1441, Iancu de Hunedoara este numit voievod al Transilvaniei, astfel reuşind să imprime Ungariei o linie politică antiotomană, conflictele din Europa Centrală cu Frederic III de Habsburg şi cu Jan Jiskra, aliatul acestuia şi adevăratul stăpân al Slovaciei, trecând pe un plan secundar. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> Prima bătalie cu turcii a avut loc în anul 1442, la Sântimbru, unde voievodul a fost luat prin surprindere, lupta încheindu-se cu victoria otomanilor. Pe data de 2 septembrie 1442, Iancu îi atacă pe turci pe valea Ialomiţei, bătălia fiind decisivă, încheindu-se cu victoria românilor. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> După moartea regelui Vladislav I, din anul 1444, Iancu de Hunedoara se impune din punct de vedere politic şi este numit regent al Ungariei în anul 1446. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif;">În 1443 are loc //<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif;">Campania cea lungă, //desfăşurată la sud de Dunăre. Această campanie aduce pierderi semnificative Semilunei. //Campania cea lungă// se încheie cu o pace favorabilă pe 10 ani. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">Pacea efectiv nu a fost una de durată întrucât coroana maghiară la insistenţele papalităţii organizeaza o nouă cruciadă antiotomană, Cruciada de la Varna, care se încheie cu un dezastru pentru creştini, regele Ungariei pierzându-şi viaţa.

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;">

<span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> La Dieta, din februarie 1445 s-a format un guvern provizoriu, care era alcătuit din cinci căpitani generali, Iancu primind în guvernare Transilvania, Banatul şi Crişana. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> În anul 1448, Iancu primeşte titlul de prinţ de la papa Nicolae al V -lea, imediat după ce a reluat luptele împotriva otomanilor. În bătălia de la Kossovopolje din anul 1448, a fost învins din cauza trădătorului Dan al II- lea, pretendent la tronul Valahiei, şi a vechiului său rival Brankovic, care l-a luat prizonier pe Iancu, ţinându-l închis o perioadă în temniţele fortăreţei Smederevo, de unde a fost răscumpărat de compatrioţii săi. <span style="font-family: 'Times New Roman',Times,serif; font-size: 130%;"> Iancu a negociat în anul 1450 termenii predării lui Ladislau al V- lea, cu Frederic al III- lea, dar nu au ajuns la comun acord. Ioan a renunţat la titlul de regent al Ungariei. La începutul anului 1453, a fost numit de către Ladislau // conte de Bistriţa - Năsăud // şi căpitan general al regatului Belgrad, era un oraş considerat //cheia Europei Centrale.// Asediul Belgradului, din anul 1456, a avut loc atunci când o armată a Imperiului Otoman, sub conducerea sultanului Mehmed al II- lea, a atacat o armată condusa de Ioan Huniade, care apăra cetatea Belgradului. Asediul s-a transformat într-o bătălie de mare importanţă, în al cărei final Iancu a condus un contraatac spontan, care a învăluit tabăra turcească, sultanul fiind însuşi rănit. S-a spus de atunci că //Bătălia de la Belgrad// a decis soarta lumii creştine. În cinstea victoriei, papa Calixt al III- lea a cerut ca fiecare biserică să tragă clopotele la prânz, obicei păstrat şi astăzi în toată lumea creştină.

Iancu de Hunedoara a murit în anul 1456 de ciumă, în tabăra de la Zemun, după ce obţinuse o victorie foarte importantă în batalia de la Belgrad, împotriva oştirii otomane a lui Mehmed al II-lea. A fost înmormântat la Alba Iulia, în catedrala Sf. Mihail. Ca omagiu, papa Calixt al III-lea elogiază victoria obţinută de Iancu de Hunedoara ca fiind //cel mai fericit moment al vieţii sale.//



Surse:
 * []
 * []
 * []